ЧОЛОВІЧА ГІМНАЗІЯ М. ПРИЛУКИ В ОФІЦІЙНІЙ ЧАСТИНІ «ПОЛТАВСЬКИХ ЄПАРХІАЛЬНИХ ВІДОМОСТЕЙ» - Кізлова, Антоніна Анатоліївна (Культурологічний альманах, 2025)
В статті на основі принципів історизму та об’єктивності, проблемно-хронологічного підходу, з використанням методів передусім аналізу, синтезу, індукції, дедукції, джерелознавчої критики реконструйовано множину контекстів, у яких чоловіча гімназія м. Прилуки згадується на сторінках офіційної частини «Полтавських єпархіальных відомостей». Одним із контекстів постає докуаментування релігійних переходів. Видання послідовно фіксувало навернення з католицтва й іудаїзму, зокрема з докладними історіями хрещення учнів різних конфесій: Баренблата, дочок Гребелдінера, Аксельрод. Кожен запис містив унікальні біографічні деталі – від імен хрещених батьків до обставин релігійної конверсії. Адміністративно-кадровий контекст розкривав внутрішню динаміку гімназійного життя через переміщення духовних осіб. Клірики послідовно змінювали та суміщували церковні посади в межах складної системи службових просувань свого часу. Видання детально документувало їхні професійні траєкторії. Місіонерсько-просвітницький вимір презентував гімназію як осередок активної діяльності у відповідному напрямі. Як законовчителі, так і інші викладачі не обмежувалися педагогічною діяльністю, натомість були ще й членами православних товариств, організаторами народних читань і недільних шкіл. Фіксації нагород і заохочень підкреслювала значущість дотичних до гімназії осіб. Так, нагородження М. Рум’янцева камилавкою (1889) та наперсним хрестом (1895) було не формальною відзнакою, а свідченням визнання його активної місіонерської та богослужбової діяльності. Вознесенська гімназійна церква постає і в окремому контексті інституційної репрезентації. Єпископ Іларіон приділяв їй особливу увагу, що підкреслювало її статус. Церква мала власний штат і входила до адміністративних церковних округів. Загалом в офіційній частині видання гімназія постає як простір складних соціальних взаємодій, де освітні, релігійні та громадські практики були глибоко переплетені між собою. Це була інституція, що виходила за межі навчального закладу, перетворюючись на центр формування громадянської свідомості та духовного виховання молоді в загальноімперьких традиціях досліджуваного періоду.