ЕСТЕТИКА ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ В КУЛЬТУРОЛОГІЧНІЙ КОНЦЕПЦІЇ ЛЬВА МАНОВИЧА - Венгер, Олена Миколаївна (Культурологічний альманах, 2025)
Статтю присвячено аналізові теорії естетики штучного інтелекту – напряму культурологічних студій Льва Мановича, який він почав активно розвивати з 2018 р. У статті схарактеризовано підхід, представлений у спільній з Емануелем Аріеллі праці «Штучна естетика: генеративний ШІ, мистецтво та візуальні медіа» (2024), в якій автори досліджують, як генеративний штучний інтелект (ШІ) трансформує розуміння естетики, креативності, дизайну та сприйняття мистецтва. При цьому автори формують міждисциплінарне поле дослідження через співпрацю шести галузей – естетики, філософії та психології мистецтва, теорії медіа, студій з цифрової культури та інформатики, зважаючи на досвід роботи Л. Мановича як художника, що працює з генеративним ШІ. Усі ці інтенції та перспективи синтезуються з метою аналізу того, що автори називають як візуальним, так і культурним ШІ. Л. Манович застосовує термін «візуальний ШІ» для позначення обчислювальних методів, що використовують машинне навчання для створення та редагування візуального контенту, укомплектованого на величезній кількості зображень та відео, знайдених в інтернеті, тобто це скорочення від генеративного ШІ, що використовується для створення та редагування зображень, відео та анімації. Через те, що зображення, згенеровані ШІ, існують у замкнутій системі візуального синтезу, ми отримуємо фрагменти в новій системі культурної пам’яті, яка складається з приватних ідіосинкратичних просторів зображень, дискретних і модульних візуальних репрезентацій, створених за допомогою CG. У підсумку констатовано, що ШІ-естетика є не просто технологічною інновацією, а трансформаційним зсувом у візуальній культурі: фрагментація, вибіркова рекомбінація та синтез, що ініціюються генеративним ШІ, реконфігурують значення, автоматизують творчість, ставлять під сумнів реалізм, а також актуалізують етичні та політичні дилеми, виявляють глибоку суперечність естетичного канону, змушуючи нас переосмислити усталені візії щодо природи зображень, того, як вони функціонують та яку роль відіграють у суспільстві.